På medeltiden uppstod en sport.
Lika populär bland adel som bland ofrälse-
-även om endast riddare kunde delta. Sporten var tornering.
För en av riddarna, en före detta mästare på dekis-
-innebar det här slutet.
Men för hans väpnare William, var det bara början.
-Ska vi hjälpa honom? -Han måste anmälas om två minuter.
-Annars är han ute. -Låna mig de där.
-Höger. Vänster. -Tack.
-Död. -Va?
Tre noll efter två duster.
Sitter bara sir Ector kvar i sadeln är segern vår.
Han är död.
-Vad menar du? -Hans livsgnista är täckt av skit.
Hans själ har lämnat kroppen, men stanken är kvar.
Nej, nej...
Han sover. Väck honom! Vi är ett par minuter från seger!
-Jag har inte ätit på tre dagar! -Det har ingen av oss gjort!
-Vi måste hämta en präst. -Han är inte död!
Vakna nu! Kom igen!
Upp med dig!
Förbannade klantskalle!
Roland...
Sir Ector måste anmäla sig nu, annars förlorar han dusten.
Han kommer.
Jag rider i hans ställe.
Ta av rustningen. Jag rider i hans ställe.
Sluta sparka på honom! Hjälp mig med rustningen.
Vad heter du, William?
William Thatcher, säg mig ditt namn!
Det är inte Sir William. Inte heller greve, hertig eller kung William.
-Det vet jag väl. -Endast adelsmän får tävla.
En detalj. Vi talar om mat. Vill du äta eller inte?
Om de avslöjar dig får du betala ett helvetes pris!
Vi får hoppas att de inte gör det.
EN RIDDARES HISTORIA
Visiret. Nu måste vi skynda oss.
Ställningen är tre lansar mot noll till Sir Ector.
Lord Philip av Aragon, är ni redo?
Sir Ector, är ni redo?
-Är du redo? -Jag har tränat med sir Ector.
Bara som måltavla. Du fick aldrig stöta mot honom.
-Detaljer. -Du måste sitta kvar på hästen.
Han behöver tre poäng och då måste han slå dig ur sadeln.
Jag vet hur man gör, Roland.
Hela mitt liv har jag väntat på det här ögonblicket.
På att Sir Ector skulle skita ihjäl sig?
-In med lansen... -In med lansen!
-William, lever du? -Vi vann!
Sluta! - William, hör du mig?
-Vi vann! -Han andas! Han andas!
Sir Ector.
Sir Ector, ta av er hjälmen.
Milord, den sista träffen tryckte in hjälmen så att jag inte får av den.
Han säger att den sista träffen...
Här har vi segraren, milord.
-20. -Nej, 1 0.
-1 5. -Avgjort.
Tack ska du ha.
1 5 silverfloriner. Fem till William-
-fem till Wat och fem till Roland, som ska raka vägen till England.
Jag ska direkt till puben. Ålpaj, brieost-
-tanselknyten med pepparmint.
-Vi kan göra det här. -Vi gjorde det och vann.
Jag menar att vi kan göra det här på riktigt och bli mästare.
Ge mig pengarna.
Ge mig pengarna nu.
En till dig.
Och en...till dig.
Då har vi 1 3 kvar.
De går till träning och utrustning.
Det är tornerspel i Rouen om en månad där prissumman är större.
Om en månad kan vi vara rika och berömda!
Eller ligga i ett dike som Sir Ector. Nej tack, jag vill hem.
Tanselknyten, kalvbullar med dill... Jag tar mina pengar nu.
Vänta! Du går åt fel håll!
-Du är nybörjare på duster. -Det gäller bara att vara modig.
Jag har en månad på mig att lära mig tekniken.
-Jag är en mästare med svärdet. -På träning, ja.
-Du är inte av adlig börd. -Vi får ljuga.
Hur tror ni adelsmännen blev adliga från början?
De tog sin titel med hjälp av svärdet. Jag gör det med en lans.
-En trubbig lans. -Än sen? Man kan förändra sitt öde!
Jag vill inte leva resten av livet utan att vara någon.
Vi kommer att sluta i snaran!
Vi är söner till bönder. Ära och rikedom är inget för oss!
Men har vi tur kan vi äta oss mätta!
Kan ni ta pengarna får ni återvända till England.
Kan ni det inte, följer ni med mig.
Se, pengar är inte det viktiga.
-Där ser du hur hungrig jag är! -Fan ta din mage, Wat!
Roland, jag ber dig.
Med 1 3 floriner kan tre män förändra sina öden.
-Gud älskar dig, William. -Jag vet, ingen annan gör det.
-Otur. -Han blir bara sämre.
Byt!
Byt.
Där ser du hur farligt det är!
Fortare! Fortare! Rör på påkarna!
-Du missade. -Han har gjort det flera gånger.
Jag antar att det betyder att vi får göra det igen.
Kom igen.
-Kom nu, mina pållar. -Spöa honom!
-Snabbare! Tänk på balansen. -Långsammare. Vingla inte.
Jag tog den!
Vilken minut som helst...
Bra!
-Det är min tur att rida. -Nej, inte än.
Dessutom kan knappast min väpnare rida medan jag går.
Det ger jag inte en häxas tand för! Det är min tur nu!
Ingen rider. Hästen är gammal och trött. Vi måste spara på honom.
God morgon.
-God morgon. -Sir?
-Vad gör ni? -Jag släpar mig fram.
Ni vet, att vandra mödosamt.
Det är en långsam, sorgsen, men bestämd gång-
-av en man som förlorat allt utom impulsen att marschera vidare.
Har ni blivit rånad?
Intressant fråga. Svar ja, men samtidigt ett rungande nej.
Det är snarare ett slags ofrivilligt fattigdomslöfte.
Å andra sidan representerar vandrandet stolthet-
-och tron på den allsmäktige guden.
Gode Gud, rädda mig från mina veder...
...mödor.
Vem är ni?
Lilium inter spinas. Liljan bland törnen.
Geoffrey Chaucer är namnet. Författare till yrket.
Chaucer? Geoffrey Chaucer, författaren?
-Vad då? -Författare.
Jag skriver med bläck på pergament. För en penny skriver jag vad ni vill.
Stämningar, dekret, påbud, fullmakter, adelsbrev...
Jag har även skrivit dikter när andan fallit på.
Ni har antagligen läst min bok - " Hertiginnans berättelse" .
-Nåväl... Det var en allegori. -Var och en gör som han vill.
Sa du "adelsbrev"?
Ja, det gjorde jag.
Och vilka är ni, mina herrar?
Jag är Sir Ulrich von Lichtenstein från Gelderland.
Det här är mina trogna väpnare: Delves från Dodgington...
...och Fowlehurst från Crewe.
Rikard Lejonhjärta. Angenämt.
Nej, jag är Karl den store eller Johannes Döparen!
Vakta er tunga, sir, om ni vill ha den kvar!
Som ni ser så tror jag, Sir Ulrich.
Tack...Geoff.
Var det allt, herr Näck? Vi måste gå vidare.
-Ska ni till torneringen? -Är inte det här vägen till Rouen?
Det återstår att se. De begränsar deltagarantalet i Rouen.
Det krävs fyra generationers adelskap på båda sidor av släkten.
Adelsbrev måste kunna presenteras.
Hör på. Kläd mig, sko mig och för Guds skull föd mig-
-och låt mig rida en bit så ska jag ordna adelsbrev åt er.
-Adelsbrev. -Vi behöver honom.
-Låt mig sköta det här. -Uppför dig.
Om du...förråder oss-
-så kommer jag att vända ut och in på dig-
-tills dina inälvor blir utälvor!
Jag ska vrida om...och slita ut...
Smärta!
Mycket smärta!
Tornerspelen i Rouen
Sir Ulrichs morfar var Shilhard von Rechberg-
-son till hertig Guelph av Saxen, son till Ghibellines, son till Wendish.
-Wendish ärvde... -Tack, härold.
Sex generationer är mer än nog. Visa mig adelsbreven.
I vilka grenar ska lord Ulrich delta?
Först möter han Roger lord Mortimer.
Tack, mina herrar.
Ofattbart! Du lyckades, Chaucer.
Tack. Jag trodde aldrig det.
Ingen orsak, William. Nu vill jag se mig omkring.
Var min härold, så får du en del av vinsten.
Om du inte har något emot det, så går jag en sväng.
Jag gick mig ut från Cheapside
För att söka lyckan
Jag gick längs med Temsen
Gissa om det stank
Där träffa' jag en fager tös
Hon sa att hon hette Nell
Skäll eller snäll rimmar på Nell.
-Kan ni tänka er att tala med mig? -Att tala...
Sir, mitt kön utmärks av dess tystnad.
Jag vill höra er tala om det så kostar mig öronen.
Bra, för jag önskar inte tystnad i mitt liv.
Säg mig ert namn.
-Skulle ni bry er om jag var ful? -Javisst!
Jag menar nej, jag menar...
Ni skändar Guds hus!
-Säg mig ert namn. -Vad ska ni med det till, sir Jägare?
Jag är blott en räv för er.
Då får min skönas namn vara Räv tills jag får veta ert riktiga namn!
Han är åtminstone stilig.
Finner inte damerna det här chockerande?
Naturligtvis, milord. Jag skrattar blott för att hålla tårarna borta.
Skönhet är en förbannelse.
Bed för att du ska åldras snabbt så att du bättre kan tjäna Gud.
Det gör jag, milord. Hela tiden.
Gud, varför har du förbannat mig med det här ansiktet?
Guds vilja har ett syfte som ibland är outgrundligt för oss.
Vilken fin ring!
Sir Ulrich von Lichtenstein-
-besegrar Roger lord Mortimer i första dusten.
Lugna er, annars tror de att jag aldrig har brutit en lans förut.
-Det har du inte heller! -Ulrich har brutit tusentals lansar.
-Nu ska du in i svärdringen. -Rustningen är lös.
-Fan, jag kan inte lyfta armen! -Vi hinner inte ordna det nu.
Två grenar var ett misstag. Jag hinner inte andas.
-Jag drar mig ur svärdtävlingen. -Men svärd är din bästa gren.
Men priserna och prestigen är större i dusten.
Ulrich von Lichtenstein? Simon stämningsman.
Jag måste till svärdringen.
Jag måste kvarhålla er på grund av er härold.
Du hade inte blivit rånad, va?
Jag har spelproblem. Jag rår inte för det.
Och de här människorna...
...spelar bokstavligen skjortan av en.
Vad vill du att vi ska göra?
Han sa att ni skulle betala oss.
-Vem är ni? -Peter.
En ödmjuk partner och leverantör av religiösa reliker.
-Hur mycket är han skyldig? -Tio guldfloriner.
Din skitiga idiot!
-Smärta! Du ska känna smärta! -Wat, låt honom vara!
Vad skulle ni göra med honom om jag vägrade betala?
Vi skulle, å Guds vägnar-
-Iåta honom betala med sitt kött, så att han förstår-
-att hasardspel är en synd.
Hjälp mig... Snälla Will...
Vill ni inte i er godhet hjälpa mig, Sir Ulrich?
Jag lovar att ni inte får ångra er.
Jag har inte tillräckligt med pengar.
Släpp honom och ge honom hans kläder tillbaka.
-Ni ska få era pengar. -Avgjort.
Du ljög!
Ja, jag ljög. Jag är författare!
Jag tänjer på sanningen. - Här är Ulrich von Lichtenstein!
Det är för sent. Han ska in i ringen nu.
Sir Ulrich försvarar sig först.
-Du får inte låta honom träffa dig! -Håll käft!
Två träffar för Sir Walter Loring!
Sir Ulrich anfaller!
-Nu är det din tur! -Kom igen!
Jag lärde honom det!
Sir Ulrich vinner med fem träffar mot två!
Ja! Skåda milord Ulrich!
Den hårda klippan!
Som en vind från Gelderland sveper han förbi!
Långt från sitt hemland söker han ära och berömmelse!
Vi går i hans turbulens trädgård!
Hurra!
-Du är mästare! -I svärdfäktning!
Vill ni ta på honom?
Vi har inga pengar till smeden.
Jag lovar att betala senare...
Nej! Pengar!
-Ursäkta mig... -Pengar först, inte löften!
-Ursäkta mig, sir. -Ni kan fråga där borta.
-En kvinna? -Tiggare kan inte vara kräsna.
Tack.
-Ursäkta mig. -Jag arbetar inte gratis.
-Min rustning är trasig. -Det är dina problem, inte mina.
Varje svettdroppe har sitt pris.
Det var lika så bra. De sa att jag var dum som gick hit.
-Vilka? -De andra smederna.
Sa de att jag inte duger för att jag är kvinna?
Inte alls, de sa att du var bra på hästskor, men usel på rustningar.
Kattkött! Varmt vin!
-Milady, jag ska segra till er ära. -Nej, jag ska göra det!
Får jag presentera greve Adhemar, dustmästare i Saint-Emilion.
Allt övrigt glöms när jag står inför kristenhetens vackraste kvinna.
Strider ni bara på låtsas eller ger ni er ut krig också?
Jag leder de fria härerna. Min armé är nu i södra Frankrike.
Geoff, där sitter mitt hjärtas dam.
-William, du siktar för högt. -Det är enda sättet jag känner till.
-Koncentrera dig! -Vad ska jag säga till henne?
-Vad tycker ni om dusten? -Den är så abrupt.
-Och jag förstår inte reglerna. -Då ska jag utbilda er.
En match avgörs med tre lansar.
Ett poäng för att bryta en lans mellan midjan och halsen.
Två poäng om man bryter lansen mot hjälmen.
Men oftast glider lansen av hjälmen och förblir obruten.
Tre poäng om motståndaren stöts i backen.
Den som lyckas med det får också motståndarens häst.
-Händer det att riddarna dör? -Lansarnas spetsar har trubbats.
Men självklart kan olyckor inträffa.
Själv har jag aldrig stötts ur sadeln.
Inte jag heller.
Ert namn, milady. Jag måste få veta det.
-Sir Jägare, ni framhärdar. -Kanske har inte änglar namn.
Blott vackra ansikten.
-Vem är ni? -Jag är...hm...
Har ni glömt ert namn eller heter ni "Sir Hm"?
Ulrich von Lichtenstein från Gelderland.
Jag skulle också glömma ett sådant krångligt namn.
Er rustning, sir.
Den är verkligen antik. Ni kan skapa ett nytt mode om ni vinner.
Då kan min farfar bära sin rustning offentligt igen.
Och en sköld - så pikant.
Vissa fattiga riddare är knappt ädlare än bönder.
Andre son till Sir Wallace Percival, tredje earlen av Warwick.
Mitt herrskap-
-det är en ära att få presentera min herre, Sir Thomas Colville!
Du är bra.
Du är mycket bra.
Ärade herrskap...
...och alla andra som inte sitter på en kudde...
Idag, denna dag...
...kan ni uppfatta er som jämlikar!
Eftersom ni alla kan skatta er lika lyckliga!
För jag har den äran...
...privilegiet och nöjet...
...att presentera för er en riddare fallen efter riddare!
En riddare vars anor sträcker sig bortom Karl den store!
Jag träffade honom första gången på ett berg utanför Jerusalem-
-där han bad till Gud-
-om förlåtelse för att han dräpt saracener med sitt svärd!
Han förvånade mig ytterligare i ltalien när han räddade-
-en faderlös skönhet från att skändas av sin turkiska släkting!
I Grekland-
-tillbringade han ett år i tystnad-
-bara för att bättre förstå ljudet...
...av en viskning.
Så utan ytterligare broderingar och väsen-
-presenterar jag sanningssökaren-
-den italienska jungfruns beskyddare-
-verkställaren av Herren Guds vilja, den ende i sitt slag-
-Sir Ulrich von Lichtenstein!
Tack ska ni ha. Jag är här hela veckan.
-Det var annorlunda. -Vi ska fira våra olikheter.
Men kanske inte offentligt.
-Du... -Jag kan förvänta mig att få spö.
Jajamen...
Jag fångade deras uppmärksamhet. Nu får du vinna deras hjärtan.
-Mycket bra. -Såg hon på?
-Såg hon mig? -Javisst.
-Såg hon vilken stöt jag fick? -Ja.
-Blev hon orolig? -Hon höll på att svimma.
Colvilles teknik är fulländad. Jag har aldrig sett honom förut.
Men Lichtensteins teknik är simpel, han saknar överhuvudtaget stil-
-men han är utan fruktan.
På vilket sätt?
Flisor från lansen kan tränga in i den smala springan på visiret.
De flesta vänder sig bort i sista sekunden.
Då ser man inte motståndaren, men skyddar ögonen. Ulrich gör inte det.
Han släpper inte målet med blicken.
En sann jägare.
Sir Ulrich...
...jag har fått nog.
Men jag har aldrig gett upp förut. Jag vill bevara min heder.
Oavgjort. Colville är skadad.
Colville drar sig ut. Ulrich går vidare.
Varför avgjorde inte Ulrich?
Han visar nåd.
Då visar han svaghet. Det är vad nåd är.
För segerns skull, William, sov nu.
Jag kan inte.
Kärleken har gett mig vingar, så jag måste flyga.
Jag kan inte förklara det.
Jag känner mig som en poet.
Det är möjligt, men du låter som en idiot. Du vet inte ens vad hon heter.
Hennes namn?
Hennes namn är Afrodite.
Calypso. Venus. Välj själv.
Kvinnor gör en blödig.
En blödig man kan inte vinna.
-Men hennes ögon... -Fokusera!
Greve Adhemar hälsar.
Han sa att han ska vinna torneringen till din ära.
Han har vunnit många - för sin egen skull och till sin egen ära.
Det betyder inget att säga att han vinner dem till min ära.
-Han önskar tala med dig igen. -Inte för att höra vad jag säger.
Adhemar vill att hans kvinna tiger.
Skulle du vilja att Sir Ulrich vann torneringen till din ära?
Nej.
Och han är den ende riddaren som inte har lovat att göra det.
Sir Ulrich von Lichtenstein...
Jag önskar att han vann mitt hjärta.
Tjusigt...
Jag har aldrig sett greve Adhemar förlora.
Besegra honom så får du se det med egna ögon.
Min herre!
Sir Ulrich.
-Christiana. -Milady vill att ni bär den här.
Naturligtvis.
Hon bad mig också hälsa att hennes namn...
...är Jocelyn.
-Au revoir. -Au revoir.
Åh, Jocelyn...
Koncentrera dig!
Jag kan inte andas.
Han har överhuvudtaget ingen stil. Men det har inte städet heller.
-Rena släggan! Otroligt! -Men inte perfekt. Han siktar högt.
Vrid tillbaka högeraxeln.
Men om han träffar vänster sida så krossar han mig.
Duster är ett risktagande.
William?
William, kom hit.
Upp med dig.
En dag ska jag bli riddare.
En taktäckares son - riddare? Tror du att du kan förändra ödet?
Kan man förändra sitt öde, far?
Ja, William. Allt är möjligt, bara man tror tillräckligt mycket.
Sätt dig upp.
Ni har mycket att lära, Ulrich.
Sök upp mig när ni är en värdig motståndare.
Jag ska spöa ditt arsle!
-Bravo, milord! -Din jävel!
Gå och ta hand om Ulrich.
Bravo, milord. En ärofull seger.
Milady, jag tror den här är er.
Vinnare i spjutstrid till fots - Pandolfo Malatesta.
Segrare i svärdfäktning till fots - Ulrich von Lichtenstein.
Segrare i dust och torneringsmästare-
-Adhemar, greve av Anjou.
Hylla nu våra mästare!
Nästa gång kommer ni att se upp till mig liggandes på rygg.
Ni har blivit vägd, ni har blivit mätt-
-och ni håller inte måttet.
-Fortsätt vinna svärdfäktningen! -Jag ställer inte upp i det mer.
-Det är ju din bästa gren! -Jag vill bli torneringsmästare!
Tio floriner. Det här täcker skulden.
Det är tärningsspel ikväll, Chaucer. Vill du pröva lyckan?
-Har du tillräckligt med kläder? -Gå, jag är färdig med er.
Blott min hämnd återstår.
Vad i hela friden kan du göra mot oss?
Jag ska klä av er i bokform. Varje finne, varje brist ska avslöjas.
Jag var naken för en dag. Ni förblir avklädda i evighet!
Jag har en känsla av att vi träffas igen.
Här, smed, ta vad vi är skyldiga dig.
Rustningen ni bär var inte gjord för er, eller hur?
Än sen?
Jag kan göra en rustning åt er.
-Vad skulle det kosta? -Låt mig bara följa med till Paris.
Vi färdas ensamma. Ta ditt guld och gå.
-Lös in det här. Vi måste packa. -Varför så bråttom?
Nästa tornering är om en vecka. Vi kan gå dit och låta hästen vila.
Du måste gå på banketten och dansa och visa upp dig.
Så att Adhemar kan skratta åt mig? Nej!
-Jo! -Nej!
Milady önskar veta färgen på er herres tunika ikväll.
-Hans tunika? -Så att hon kan matcha hans färger.
Vi måste tyvärr meddela att han inte kan...
Härold, svara inte när du inte vet svaret!
Väpnare, svara henne. Vilken färg har kvällens tunika?
Grön...
Med ett ljusgrönt mönster...
...med träknappar.
Det ska jag hälsa milady.
-Det här är katastrof! -Vi ska nog hitta något som passar.
Det är inte problemet, Roland.
Jag kan inte dansa.
Och ett och två och tre och fyr.
Handen ska väga lätt som en fågel på en gren.
Och ett och två och tre och fyr.
Wat får inte föra, han följer som en tös.
Och ett och två och-
-snurra, snurra, snurra.
Och ett och två och ni gör fel.
Och ett och två och tre och fyr.
Slå mig om du vill för du slår som en vad...?
-En tös. -Nu räcker det!
-Wat, lugna dig! -Han började!
-Kan du bättre själv? -Det är klart.
-Visa oss. -Nej.
Om jag ska sy den här, får du allt lära dig dansa och be henne snällt.
Förlåt mig, Kate.
Jag undrade om du skulle kunna visa oss hur man dansar.
-Vill du vara så snäll? -Snälla?
Och ett och två, tre och fyr.
Fem, sex, sju, byt partner.
Och ett, två, tre, fyr-
-fem, sex, sju. Polonäs.
Och ett...
Du ska väl inte ha håret så där?
Kan jag ha det på något annat sätt?